Това също е музика.
Салваторе! Пепино! Слушай ме.
- Какво има, Дон Винченцо? - Паскуалино, мълчи.
Как върви моята песен?
Имам три дъщери които са красиви.
Моят дом е весел.
Чудесно е за сърцето ми.
Чакай, Дон Винченцо. Накрая бих добавил...
Великолепно! Как го направи?
Чудесен! Сега се връщам.
- Тези ключове са гадни! - Не мога сега.
- Имам звука в главата си. - С кого да говоря и аз?
Поставете ги там. Ще се погрижа за това.
Ако не бях тук, просто бихме направили ключове за цигулка!
- Свърши добра работа! - Не се разстройвайте, дон Паскуалино.
Нека пеем.
Пепино, 6 е. Да отидем в кокошарника.
- Да тръгваме. - Дон Паскуалино, ще затворите ли?
- Добре. - Чао, Паскуалино.
Префектът е забранил пианоли отвън. Трябва да протестираме.
Какво пише на него? не разбирам!
Просто е. Префектът премахна пианолите.
Префектът е от Пиемонт. Той нищо не разбира.
Префектът от Пиемонт трябва да бъде убеден.
Неапол не е Торино. Музиката тук е хляб.
Снощи вечерях с две песни.
- Бяхте ли доволни? - Смешен ли си?
- Неаполитанската песен трябва да живее. - Добре, Пепино.
В Неапол музиката е нещо всички наши собствени.
Не е нужно да си музикант.
- Пепино и аз сме ковачи. - Винченцо е обущар.
- Томазино е пекар. - И има скапан глас!
В сравнение с този господин без сърце,
всички сме професори от консерваторията.
- Той е прав. - Правилно! Салваторе е прав.
Прав си, Пепино. Това, което казахте, е правилно.
Скромно казано, Ciccio е тук.
- Говори. Какво трябва да направя? - Преди всичко...
Дон Чичо, трябва да се съберете хората от квартала.
- Добре. - Ти ще се погрижиш за това.
Момчета, чухте ли? Те искат да убиеш неаполитанската песен.
Те нараниха сърцето ни.
Нашата музика е сърцето на Неапол.
- Пеенето е нашият хляб! - Да живее неаполитанската песен!
Да тръгваме. Ще защитаваме популярна неаполитанска музика също.
В консерваторията ние учим Бетовен и пеят "Marechiaro".
- Извинете ни! - Подписахте ли?
не мога да пиша. Сложих "Х".
Ние сме студенти в консерваторията. Има още един.
Нанина!
Джузепе Саварезе.
- Добре. - Изчакайте.
- страстен певец. - да
- Добре. - Вярно е.
Ето.
Салваторе...
Гамбардела.
Пепино и аз се подписах.
Да тръгваме!
Бих искал да добавя една мисъл, завладяваща фраза.
- Продължи! - Искате ли да напишете роман?
Не, но няколко думи в защита на песните.
- Подписахте ли? - да
- Тогава това е достатъчно. - Може ли?
- Няма да губим време. - Не.
Госпожице, мога да загубя моят сън над теб!
- Колко галантно! - Какво е това? Мис!
- Имам право да подпиша. - Имаш право да флиртуваш
и си намери плейбой където искаш, но не и тук.
Внимавай с думите!
Дамата не е флиртаджия и не съм плейбой.
- Как смееш? - Нарече го плейбой!
- Жени... - Това е протест на цял Неапол!
- Знак. - Всички сме неаполитанци.
Изчакайте да можем да гласуваме, и ние ще ви покажем.
- Добре за теб. - Дадохте им истински урок.
- Тук всички сме неаполитанци. - Идвам от Беневенто.
Уча в консерваторията и знам всички неаполитански песни наизуст.
- Всички тях? - Всички тях.
- Бих искал да те подложа на изпитание. - Добре. Тук съм.
- Разпитай ме. - Не тук... само ние двамата.
- Да вървим, Каролина. - До скоро.
Госпожице, не си тръгвайте!
- Защо бягаш? - Трябва да тръгвам.
Хайде.
Какво хубаво момиче!
- Какво искаш? - Да знам как се казва това момиче.
Махай се!
- Следващия! - Госпожо, моля.
Салваторе! Пепино! Чакай малко.
- Дженарино. - Трябва да ми направиш услуга.
Можете ли да дадете това стихотворение на вашият маестро, Дон Винченцо?
- Ще го взема утре сутринта. - Благодаря. Не забравяйте, че!
- Не се безпокой. - Това е нещо, което ме интересува.
- Да погледнем текстовете. - Изчакайте.
„Морякът“, неаполитанска песен.
"Близо до морето правим любов".
- Дженарино е светъл. - "Сърце до сърце..."
Тези думи са красиви.
- Джована! - Салваторе.
Вчера Дона Роза чаках те цял ден.
Тя щеше да те наеме в лабораторията. защо не отиде
- Защото... - Този живот не е за теб!
- Ти не знаеш какъв е животът ми. - Да, знам.
Но ти си още толкова млад. Можете да промените живота си.
- Не. - Защо не го направиш?
Вече е твърде късно. Нищо не мога да направя.
- Салваторе, трябва да тръгвам. - Винаги е така!
Тя е експлоатирана и малтретирана като животно от тази измет.
Ние сме отговорни за собствената ни съдба.
Израснахме заедно в този двор.
Съжалявам, все едно ми е сестра.
не се притеснявай Хайде.
- Добър вечер, дона Амалия. - Добър вечер, мамо!
- Как си? - Е, слава богу.
- Изглади ли ми панталоните? - да Всичко е там.
- Махнах и петната. - Прекрасна Дона Амалия!
Не можех да бъда паркинг човек ако не беше тук.
Не искам да живея в Портичи вече. Твърде далече е!
Чувствам се силна!
Ще стана известен като Карузо.
- Къде ще пееш тази вечер? - В механа, просто място.
Това ще свърши! Агент ще открийте ме и ме заведете в Америка.
Слушай го.
Кажете на сина си да започне да се блъска
- и да не пропилява таланта си. - Какъв талант?
С всяко изсвирване това е нова песен всеки ден, който изхвърляте.
Какво мога да направя, мамо? Нямам смелост.
Не знам нито една нота.
Сам съм. Някой трябва да ми помогне.
Ето това момиче от консерваторията.
- Пианистът. - Кой е този пианист?
Това е тайна това засяга само него и мен.
Бих искал да знаеш че и аз я харесвам.
- Наистина ли? - да Защо?
Погледни това лице.
Майтапя се! Търся богат жена, която ще ми помогне да стана известен.
- Няма да идвам, Пепино. - Защо?
Имам нещо тук. Искам да видя какво ще стане.
Най-добри пожелания!
- Дона Амалия, довиждане. - Довиждане. Добър вечер.
Какъв характер!
— Правихме любов близо до морето.
Това не е музика! Това са шумове!
- Маестрото днес е разстроен. - Какво направи?
- Помниш ли песента? - да Помня го добре.
Излез. Отивам. Намерете някой друг на мое място.
- Ти си ужасен! Ти глупак. - Малко търпение.
- Имаше една бележка, която ми хареса. - Твърде търпелива съм.
Махай се. Ти си глупак.
- Ритъмът беше добър. - да Стига да си тръгнеш.
- Следващият! - Мой ред е, маестро.
- Бързаме. Имаш ли нещо против? - Продължавай.
Благодаря.
- Добро утро. - Приемам хора, които са талантливи
дори и да не знаят нота.
Но не и определени глупаци. Не мога да помогна!
- Казах "Следващият!" - Трима сме.
Трябва да напишете музиката за тази песен.
"Морякът".
- Думите не са лоши. - Написах ги.
- А музиката? - Ето го.
- И тук. - Ще го подсвирна.
- И ще я изпея. - Прочетохте ли табелата?
Ние сме готови да платим предварително.
Слушам.
Правим любов
да си прекарате добре.
- Аз съм моряк... - Красив. Харесва ми.
не съм писал това отвратително нещо.
- Боже! - Каква грозна атмосфера!
Слушайте ги как освиркват!
- Пепино, облян съм в студена пот. - И аз съм.
Салваторе, виж кой е там.
Просто помислете, ако някой знае Дойдох в този клуб!
- Момичето от консерваторията. - да
По дяволите!
- Колко неудобно, ако ме освиркват. - Няма да го направят!
- Ще свърши зле. Напускам. - Къде отиваш? Ела тук.
- Това момиче също е тук. - Ще чуете страхотна песен.
Последният номер сега. "Морякът".
- Джузепе Саварезе ще пее. - Джузепе Саварезе е тук.
- Готов съм. Пепино, моля те! - Не се безпокой.
Извинете ме, извинете ме.
Извинете ме за момент. Веднага се връщам.
- Напускам. - Защо си отиваш?
Маестро, моля.
Това е вашият момент!
Не ти пука? Вашият приятел пее.
- И него ще го освиркват. - Ти си песимист!
- Да се ​​надяваме, че не. - да Ще го освиркват.
- Гамбардела, ела. Това е то. - Гамбардела?
- "Морякът" твой ли е? - да Затова си тръгвам.
Страхувате се, че ще освиркват? Верди и Росини също бяха освирквани.
Не съм Верди или Росини.
Не знам как го направих. Дори не знам една нота.
Направих го на слух.
Момиче, ела бързо.
Не ме карай да страдам.
Дори мрежата, която спускам
в морето идва.
Протегнете ръцете си.
Помогни ми да тегля.
Този моряк
винаги иска да те прегърне.
Близо до морето
правим любов.
Сърце до сърце
да се забавляваме.
Аз съм моряк
и спускам мрежата си.
И съм толкова щастлива
че умирам.
Близо до морето
правим любов.
Сърце до сърце
да се забавляваме.
Аз съм моряк
и спускам мрежата си.
И съм толкова щастлива
че умирам.
Салваторе!
- Гамбардела! - Салваторе.
Гамбардела!
- Не знам къде е. - Гамбардела!
Не го намерих отвън. Чудя се къде отиде.
- Салваторе! - Къде отиде?
Той е смутен. Той е срамежлив.
Изчезвайки така, след като има написа толкова красива песен.
- Ами гласът ми? - Прекрасно е, дори с твоя глас.
- Дори и с моя глас? - Шегувах се. Бяхте много добри.
- Благодаря. мога ли да ви придружа - Не благодаря. С приятели съм.
- Ще се срещнем ли отново? - Разбира се. Довиждане!
- Довиждане. - Кажи здравей на Гамбардела.
Дон Пепино! Аз съм представителят на Salone Margherita.
- Аз съм представител на Gambrinus. - Предлагам договор за Соренто.
Дон Салваторе, защо си тук?
Това беше триумф.
Твоята песен ме разплака.
- Вие? - Да, аз.
Аз съм това, което съм, но имам сърце тук.
Ще имате прекрасно бъдеще.
Сърцето ми не греши.
Отсега нататък съм под твоите заповеди, Дон Салваторе.
Тогава оставете горкото момиче на мира.
- Използвал си я достатъчно. - Дон Салваторе!
"Морякът", от Салваторе Гамбардела!
Най-красивата песен на Неапол!
"Морякът" от Салваторе Гамбардела!
- Салваторе! - Дон Винченцо.
- Знаеш ли какво? - Какво?
Омръзна ми да те виждам тук.
- Какво? - Уволнявам те.
- Шегуваш ли се? - Не, уволнявам те!
Защото откраднах думите на "Моряка"? Ще ги върна.
Никога не бих написал такава песен.
Ще те уволня така ще свършиш на улицата,
и ако искаш да оцелееш, ще трябва да създаваш музика, сине мой.
След като сте гладни, ще го направите.
Каква музика? Не съм запознат с музика!
Трябва да работя, или ще свърша на улицата.
"Морякът" е шедьовър.
Кой знае как стана! Песните няма да ме нахранят.
Това е грешката. Питайте знаещите история.
Създаден глад големи шедьоври. Продължи.
- Свалете тези дрехи. Продължи! - Не разбирам от музика.
Трябва да си тръгваш. Това е за твое добро!
- Ти наистина мислиш, че аз... - Това е шедьовър!
Вярвай ми.
- Благодаря. Ти ми даде кураж. - Благодаря на Бога.
Благодаря. Довиждане! Чао, Паскуалино.
- Отивам! - Бягай!
Прилича на риба бягство от мрежата.
Все още ли ми държиш парцалите тук?
Казах ти да ги изхвърлиш. Носят лош късмет.
Това са глупости!
Вашият късмет е стабилен.
Откакто Салваторе спря да работи с Дон Винченцо,
не е имал нито ден спокойствие.
- Какво е това? - Писмо, буква.
Виждам това! Разбрахте ли какво пише тук?
не мога да чета
Редактор на Фердинандо Бидери. знаеш ли кой е той
Не.
- Да отворим ли? - Да отворим ли?
- Питам те. - Да отворим ли?
- Да го отворим. - Да го отворим!
- Не е хубаво. - Вярно е.
- Аз ще отворя! - Отвори го.
- Боже мой, лоша новина! - Лоши новини?
- Това е чудесна новина за Салваторе. - Наистина ли?
- Ще отида да го потърся. - Колко прекрасно!
Дон Фердинандо, с тези двамата се свързаха.
Уважаеми Ди Джакомо,
според нашето устно споразумение,
ще изпълним...
Ние ще извършим...
превод на нашата вноска...
- В размер на... - В размер на...
В размер на...
Вижте това писмо. Написахме ли го?
Подписан е от Фердинандо Бидери, но не прилича на твоя подпис.
Знам.
Онази луда Каролина го направи отново.
По дяволите!
Всъщност...
Заинтересован съм.
- Нека Гамбардела влезе. - Добре.
Маестро Гамбардела!
Ще отида или ще се объркаш.
- Ти ли си Гамбардела? - Почти.
- Почти? Да или не? - Не.
Не ме карай да губя време. Елате, маестро.
Дръж се, Салваторе.
Госпожице, тук ли сте?
да Така изглежда.
Изглежда така? Срещаме се за трети път.
Казах ти, че ще се срещнем отново.
- Живея тук, с моя кръстник. - Вашият кръстник?
- Фердинандо Бидери е... - Той ми е кръстник.
Боже! Това е богатство.
Моят приятел Салваторе Гамбардела. Познаваш го.
Той е там.
Да се ​​надяваме на най-доброто! Притеснявам се, защото е малко срамежлив.
Дойдох с него да му даде кураж.
- Той се нуждае... - Малко натискане.
Познахте.
Щях да загубя съня си за тласък от вас.
- Тишина. - Какво е?
Звучаха сякаш крещяха.
- Викане? - Знам.
- Мис Каролина. - Какво е?
Бих искал да говоря с теб
- Извинете ме. - Със сигурност!
Какво искаш?
- Вие ли написахте това писмо? - да Имах добри намерения.
Ти предизвика поредната бъркотия.
Знаеш какъв е Дон Фердинандо. Той иска да говори с теб.
- Пак ще ти се скарат. - Много лошо.
- Довиждане, млади човече. - Довиждане.
- Харесвам те. - Благодаря ви, дон Фердинандо.
- Трябва да работим! - Сигурен.
Ще ти дам няколко красиви стихотворения утре.
Дай ми всички стихове, които искаш. Аз ще се погрижа за подсвиркването.
- Добре. Свирни, свирни. - Довиждане.
- Благодаря.
- Добре? - Аз съм в.
- Аз съм автор за Bideri. - Наистина ли?
- Той каза, че мога да подсвирквам. - Ще подсвирнем.
- Да тръгваме или той ще промени решението си. - Да тръгваме.
- Искаш ли да знаеш нещо? - Какво?
Консерваторията пианистката е тук.
- Тя е кръщелницата на Бидери. - Наистина ли?
Да, имате късмет!
Вече имате договор и ще се забавляват.
Колко забавно? Това момиче трябва да се уважава!
Госпожице, късно, както обикновено!
- Добро утро, Паскуалино. - Госпожице!
Госпожице, извинете ме.
Как смееш да идваш тук! Луд ли си?
- Трябва да говоря с теб. - Ще ме изгонят.
Въведете.
Не можа ли да намериш друго място да говориш с мен?
Никога не те намирам сама!
Боже мой! махни се махни се
- Не идвай повече тук заради мен. - Прав си.
Не бях предпазлив, но трябва да говоря с теб.
Следя те от доста време. Не си забелязал.
В Chiatamone, на Via Caracciolo в Санта Лучия.
- На Пиаца Виторио. - Ти ме видя!
- Сигурен! - Госпожице, аз...
Имам много важен музикален рецитал днес.
- Исках да ти кажа... - Трябва да бъда спокоен.
Вашият рецитал е важен, но това е, което трябва да ви кажа.
Каролина, грижа съм за теб.
Много.
- Салваторе, аз също. Много. - Каролина.
Ще говоря с кръстника ти. Днес.
- Той няма да те послуша. - Защо?
Той знае, че баща ми е богат и иска да ми даде богат човек.
Ако ме лиши от наследство, трябва да ме имаш без пари.
не ми пука! аз ще работя
с теб близо до мен, Мога да създам песен на ден.
- Трудно е. - Защо?
Не знам дали ще успея. Не разбирам от музика.
Имам вяра в теб.
Но бих искал да съм сигурен, че в сърцето ти ще има само аз.
Само ти, завинаги.
- Заклеваш се? - Кълна се.
Какво ще се закълнеш?
Ако се закълнеш в нещо лъжливо, Ще ти извадя очите.
- Салваторе, трябва да говоря с теб. - Джована!
Какво не е наред? Не съм те виждала отдавна.
Защо плачеш? Какво не е наред?
Тръгвам с парахода. Водят ме в Америка.
Америка? Седни. Обяснете всичко.
Помогни ми. не искам да ходя Уплашен съм.
- Искам да разбера... - Бяхме деца заедно.
Знам, но искам да разбера.
- Продадоха ме. - СЗО?
Никола. Тръгвам си с друг 20 нещастници като мен за 4 дни.
Какво можем да направим?
Трябва да върна 1000 лири на американеца, за когото ще работя.
- 1000 лири? - да
- Къде можем да го намерим? - Знам, че е невъзможно.
не познавам никого кой може да ми помогне.
Ти си единствената ми надежда.
1000 лири са много!
Имаме четири дни. Ще го потърсим.
Ще го намерим. Добре?
- Кой е? - Никола е. Трябва да тръгвам.
- Изчакайте! - Трябва да тръгвам.
- Каролина, какво правиш тук? - Коя беше тази жена?
Тя е някой, който живее тук. Горкият нещастник.
- Какво искаше? - Тя е в беда. Тя искаше помощ.
- Защо си тук? - Дойдох да ви посетя.
Влез.
Ако трябва да кажа, че ти вярвам, Щях да излъжа.
- Каролина, какво си мислиш? - Да, лъжа.
- Кажи ми нещо. - Какво?
- Бяхте ли насаме с нея? - Майка ми е в другата стая!
- Чакай, мамо! мамо! - Какво има, Салваторе?
- Виждаш ли я? - Мис Каролина!
- Добро утро госпожо. - Защо тази изненада?
Дойдох в Сан Доменико с моята гувернантка.
Казах, че отивам на изповед и дойдох тук.
Исках да видя Салваторе и дома му.
- Имах лоши мисли за сина ви. - Защо?
Джована дойде тук защото тя трябваше да говори с мен.
Тя я срещна на площадката и веднага си помисли, че...
Не, Салваторе е сериозен човек. Той се грижи за теб.
Можете да бъдете спокойни.
Колко глупаво от моя страна!
Каролина, харесваш ли дома ми?
да Харесва ми.
Ако тя не ме види да се връщам, кой знае какво ще стане!
- Довиждане, мадам. - Довиждане.
Чао.
Извърших смъртен грях за теб!
Довиждане.
Ще ти дам 100 лири, нито една лира повече.
Трябват ми 1000!
Нека се състезавам. Ако спечеля, няма да имам проблеми.
Това е конкурсът на моето списание!
Няма да позволя на един от моите автори състезавам се!
Аз съм редактор, а не човек на Камората.
Вземете тези 100 лири и това е.
Достатъчно.
- Трябват ми 1000. - Гамбардела, махай се!
Довиждане.
Познаваш ме. Бих се самоубил заради теб.
- И така? - Не можете да разрешите този въпрос.
Трябва да се разреши, дон Никола.
Какъв друг начин има освен 1000 лири?
Нито един.
Салваторе, ти си тук. Ето го, сър. Моля, седнете.
- Довиждане. - Довиждане.
- Салваторе... - здравей
- Трябва да му кажа нещо. - Довиждане, Дон Салваторе.
Довиждане.
Салваторе Гамбардела, Г-н Трабатони.
Съветник на Итало-американски фонографски записи.
да седнем ли
- Фонографът, говорещата машина. - Разбрах.
Потърсих те в Гамбринус.
Не мислех, че още си ходил до тези места.
говорех с...
Записвам певци и музиканти да ги закараме в Милано и да ги пуснем.
Пуснете ги в Европа и Америка.
Аз съм човек на малко думи.
Тук има подписани договори от Карузо и Паскуариело.
Ще ви предложа договор за една година.
Благодаря ти. Много си мил, но няма да мръдна от Неапол.
Защо не?
- Няма да мръднеш? И аз се подписах! - Знам.
- Това може да бъде наш късмет. - Харесва ми да живея тук.
Не знаех на кого да кажа добро утро в Милано.
Шегуваш се! Милано стана клон Неапол.
Има още неаполитанци в Милано, отколкото тук!
В Милано има живот. Пари има.
- Не е скучно като тук. - Харесвам този скука.
- Добре. - Извинете ме!
- Майка ми е в Неапол. - Каролина...
И Каролина. Имам и договор с Bideri, който изтича през декември.
Прав си, че си прав. Нека направим нещо.
Подпишете малък ангажимент за следващата година.
Ще ти дам аванс от 1000 лири.
- 1000 лири? - да
- Господине, не мога. - Салваторе!
- Това е 1000 лири! - Не мога.
- Помислете за Милан. - Сър, ще помисля.
- Не знам какво да ти кажа. - Прави каквото искаш.
Харесвам те. Всъщност, Харесвам те повече от преди.
Ще бъдеш с мен през декември.
- Ела, Саварезе. Да тръгваме. - Идвам.
Нищо не разбираш!
Браво на теб, момче.
Никога не бихте създали песен като тази в Милано. Тук.
- Мислиш ли, че е добре? - Това е най-добрият за годината.
Направи ми услуга. Копирайте го, но без името ми.
- Без твоето име? - да
- Защо? - Имам си основателни причини.
Ще пея "Серенада в Соренто" от Дженаро Прочида.
- Прочида. Кой е Дженаро Прочида? - Не знам.
Сладко Соренто,
въздишка на любов,
насладата на това сърце,
ти си букет
която мирише на тези цветя
с целувките на това море.
Най-милите неща
караш ме да забравя.
Най-милите неща
караш ме да забравя.
Соренто! Соренто!
Колко очарователно
това ли е небето, тези градини,
този въздух, това море.
Соренто! Соренто!
Вие сте създадени да омагьосвате!
Това небе, тези градини,
този въздух, това море.
Соренто! Соренто!
Създаден си да омагьосваш.
Това небе, тези градини,
този въздух,
това море.
Разпознавам стила ти. Вие сте Дженаро Прочида.
- Искаше да ни изненада! - Негодник, измамник.
- Дон Фердинандо! - Предател. Ти си мошеник.
- Слушай ме. - Негодник!
Казваш на човек, който е написал такова нещо хубава песен, че той е негодник.
Имам си причини, г-це Консуело.
- Познаваш ме? - Ти си известната Консуело,
кралицата на международната песен.
Много мило от ваша страна. Автора на тази песен заслужава награда.
Първа награда и ще му я дам точно сега.
Може ли? Известният шампион по фехтовка, Реймънд Вилбер.
Живея в сянката му. Аз съм придружава го на турнето му в Италия.
- Дон Фердинандо... - Ти се обезчести
името на моята издателска компания!
Това не е вярно. 1000 лири не бяха за мен.
Те бяха необходими за спасяване едно бедно момиче.
- Лъжа е. - Имате честната ми дума!
- Няма да спечелиш тези пари. - Дон Фердинандо, извинете ме.
Каролина. Каролина!
- Слушай ме. - Какво искаш от мен?
-Нямаме какво да кажем. - Какво казваш?
Мъжете са еднакви. Имате нужда от такива жени...
Каролина!
Не сбърках, когато я видях във вашата къща.
Какво? Изваждаш го нещастник, на който искам да помогна.
Знам, но ти трябва много пари за това.
Бъдете внимателни, защото тези нещастници струват много.
С фалшивото име на Дженаро Прочида,
участва автор от моята фирма в състезанието, без да ми каже.
Моля те да дисквалифицираш "Серенада в Соренто".
- Кой е авторът? - Салваторе Гамбардела.
- Това трябва да свърши тук. - Разбира се, че ще стане.
- Казвам ти, че свърши. - Слушай ме.
Остави ме! аз не искам да те видя отново!
Салваторе, най-накрая те намерих!
Какъв триумф! Думи, музика и скромно казано, моето пеене.
- Ще спечелиш първата награда. - Каква награда?
Параходът тръгва. Те сигурно сте се качили на тази бедна жена!
Изчакайте.
Дами и господа. Имам честта да съобщя
които журито е избрало следните песни.
Първа награда получава песента "Нощта" от Антонио Капече.
Маестро Гамбардела, песента ти заслужи наградата.
Благодаря ви госпожо.
Ще дойдеш ли да ни видиш в Екселсиор тази вечер?
- Не знам... - Г-н Гамбардела.
- Удоволствието е мое. - Ела довечера.
- Не мога. имам среща - Моля те!
- По всяко време. Ще те чакам. - Добре. Ще видя.
- Извинете ме. - Довиждане.
- Маестро! Страхотна песен. - Благодаря ти.
- Чух, че "Серенада" е твоя. - Да, но бързам.
Трябва да отида до пристанището. Съжалявам.
Сър, помислих си твоето предложение отново.
- Искаш ли да ме закараш в Милано? - Повече от всякога!
Но при едно условие. 1000 лири предварително, веднага.
- 1000 лири? - да Трябва ми.
Ето 1000 лири.
- Значи се разбрахме, нали? - Да сър.
- Довиждане. - Довиждане. Имам думата ви!
Чакай ме тук.
- Дон Салваторе! - Дон Никола.
- Това ли е параходът? - Не, там е.
Остана. Твърде късно е!
Този път я загубихме, горкото момиче.
1000 лири, мечта.
Горкото момиче не го заслужаваше.
- Мъчно ми е за теб. - Махай се!
Ти и твоето лицемерие ме отвращаваш.
Дон Салваторе!
Талията ти е като устата ти, Фуртурела.
Много, много малък.
- Добро утро. - Добро утро, г-н Гамабардела.
- Добро утро, г-н Саварезе. - Здравей, Амброджо.
- И ние сме тук! - Каква компания!
- Славата отива при теб. - Човек умира за слава.
- Този запис е добър. - Да, така е.
Г-н Пепино има хубав глас.
- Амброджо, вътре ли е? - Да, но трябва да изчакате.
- Има важно посещение. - Добре. ще чакаме
Погледни навън! Мъгла, винаги мъгла.
Мъгла през деня и през нощта.
Градът е красив, но ето ви забравете как изглежда слънцето!
Как мога да създам Неаполитански песни?
- Прав ли съм? - да И на мен ми е много студено!
Не си станал миланец като мен.
Салваторе, трябва да намериш правилната атмосфера.
Трябва да асимилираш мъглата и ще създадете шедьовър.
- Бъди тих. Това са глупости. - Тук си композирал
- Серенатела и производителят на пица. - Страхотни неща!
Добре? Бъди търпелив...
- Маестро Гамбардела! - Госпожице Консуело!
- Ти си тук! - Ти също си в Милано.
- Скъпа Гамбардела! - Как си?
Не е нужно да правя представяния.
Запознахме се по време на една незабравима вечер. нали
- Маестрото е нашият автор. - Имате късмет.
Песните на Gambardella са фантастични.
"Серенатела" има голям успех. 6 000 записа за два месеца.
"The Pizza Maker" малко по-малко. Липсва му топлина.
- Трябва да стоплим този младеж. - Позволи ми да го направя.
г-це Консуело, това е Джузепе Саварезе.
Невероятен изпълнител неаполитански песни.
Да, чух го. Ти си много добър.
Да, пусни го да влезе.
Съжалявам. Не мога да позволя американският представител изчакайте.
Ще се видим утре за договора.
Ококорвам се! Работа, работа! Иначе няма слава и пари.
Мъгливо е. Покрийте добре гърлото си. Извинете ме!
Бях сигурен, че ще те срещна отново,
но не мислех тук в Милано!
- Може ли да ви задам въпрос? - Какво е?
Този твой фехтовач, този верен и мълчалив мускетар.
- Още ли сте в компанията му? - Не, горкият Вилбер.
- Той е мъртъв. - Горката!
В Париж преди няколко месеца.
- На дуел? - Не, коремен тиф.
Не го мисли. Дебютирам в Елдорадо тази вечер.
Ела Моля те. Имам изненада за теб.
- За мен? - да
Тази вечер имам изненада за вас.
Ще изпея неаполитанска песен, от маестро Салваторе Гамбардела.
Маестро.
Когато майка ти те създаде, когато майка ти те създаде,
знаеш ли какво направи тя? Знаеш ли какво направи тя?
Да замесите тези хубави съставки? Да замесите тези хубави съставки?
Всичко, което е сложила вътре? Всичко, което е сложила вътре?
Сто рози с качулка омесени в хаванчето.
Мляко, рози, рози и мляко и тя те направи на място!
Няма нужда от циганин да познаеш, Концета,
как те е направила майка ти Знам по-добре от теб.
И за да направя тази красива уста, и да направя тази красива уста,
същата доза не беше необходима, същата доза не беше необходима.
Искате ли да знаете какво е използвала? Искате ли да знаете какво е използвала?
ще ти кажа всичко ще ти кажа всичко
Кошница пълен с градински ягоди.
Мед, захар и канела да омесите тази красива уста.
Няма нужда от циганин да познаеш, Концета,
как те е направила майка ти. Знам по-добре от теб.
И за да направя тези златни плитки, и да направя тези златни плитки,
майка ти обедня, майка ти обедня.
Красавицата ми, пари ли бяха? Красавицата ми, пари ли бяха?
Знаеш ли от какво се нуждаеше? Знаеш ли от какво се нуждаеше?
Цяла мина, всички изработени от филигран.
Това беше необходимо за плитките. Безценно е да ги целуваш.
Няма нужда от циганин да познаеш, Концета,
как те е направила майка ти Знам по-добре от теб.
браво
Браво, браво. Чудесен.
Ти беше невероятен.
Извинете ме. Консуело, ти беше възхитителна. Великолепно.
- Благодаря ти. - Какви крака!
- Може ли да ви представя г-н Гамбардела? - Приятно ми е да се запознаем.
- Трябва да му направиш комплимент. - Тя получава цялата заслуга.
Той не знае нито една музикална нота. невероятно!
Той е феноменален.
- Тя е добра. - Моите комплименти.
- Моля те. - Каква прелест!
Скъпи мой барон, благодаря за страхотния подарък.
За жена като нея, Бих направил всичко.
Дай ми го.
Благодаря. Можете да отидете.
- Видяхте ли какъв успех? - да Видях.
Любовницата ви винаги ли е толкова възхитена?
Винаги, маестро. Винаги ги има подаръци и цветя тук.
Така че виждам.
Не, извинете, но тази вечер съм малко уморен.
Благодаря ти. Моля те!
Тук.
- Браво! - Ти си тук!
Леонтин... Бяхте изчезнали.
- Какво мислиш? Хареса ли ме? - Възхитително.
възхитително.
Това е много неаполитанско!
Ти беше страхотна, Консуело.
Ще създам песни само за теб Считано от днес. Само вие можете да ги изпеете.
Да, скъпа. Ще тържествувам вземете ги в целия свят.
Ще видите, Париж, Брюксел и накрая Испания.
Какво? Париж, Брюксел, Испания? И аз?
Искам да остана с теб. Не искам да те оставя отново!
Естествено. Винаги ще бъдеш с мен.
За художник, любовта на жената е необходима.
Влез!
Извинете, мадам.
Графът настоя.
Той е ужасен.
- Той е стар безполезен граф. - Малкия, разбрахме се!
Няма повече обожатели наоколо.
Леонтин, виждаш ли какъв тиранин намерих?
Какво да кажа на графа?
Че може да почука на вратата на укротител на бълхи!
Ето.
Съгласихме се, нали? Или аз, или твоите обожатели.
- Ти скъпа. - В Париж, Брюксел, Мадрид.
Да, любов моя. В Лондон, Ню Йорк. В целия свят.
Ти само ти.
Везувий, Кармене, гледа те, омагьосва те.
Слушайте морето около вас шепнене.
Там маса с французи, и тук сме само ние двамата.
Позилипо сложи френски в устата ми.
„Мосю, омагьосано“. С мен.
Харесвам макарони.
Харесвам паста и боб.
Не обичам да работя много.
Наздраве за Неапол и Париж.
Везувий, Кармене, гледа те, омагьосва те.
Слушайте морето около вас шепнене.
Там маса с французи и тук сме само ние двамата.
Позилипо пъхна френски в устата ми.
"Monsieur, enchanté" С мен.
Харесвам макарони.
Харесвам паста и боб.
Не обичам да работя много.
Наздраве за Неапол и Париж.
Не обичам да работя много.
Наздраве за Неапол и Париж.
Най-накрая!
Тази сутрин е леко слънчево.
- Ще излезем ли малко? - Ако наистина искаш.
да Ще изчезнем по улиците на Париж.
Ще се върнем в театъра когато започне представлението.
- Тук е толкова хубаво! - Както желаеш.
Говорил си в съня си.
Какво казах?
Неща, които не мога да повторя сутринта.
любов. Стани сега.
- Тук. - Благодаря.
- Какво пишат вестниците? - Огромен успех.
Великолепно изпълнение. Красиви песни.
- Благодаря на Бога! - Щастлив?
Не, имате твърде много почитатели, твърде много хора наоколо.
- Ревнив ли си? - Малко съм раздразнен.
Бих се отказал от обожателите си. Ще видите.
Всички тях.
Салваторе, нека не излизаме днес.
Консуело, наистина си мързелива.
Какво направи това скучно Руски княз да ти каже?
Такъв казак шепнеше в ухото ти.
- Какво каза той? - Наистина ли искаш да знаеш?
Каза, че ще даде всичко, което има да съм на твое място.
Не издържам този мой глупав съпруг.
Трябва да му шия костюма, но трябва да пея.
Всичко е готово! чакам за подписване на договор.
Когато ми го дадат Ще направя своя дебют.
Избрах ексцентрично име, „Нини Тирабусчио“.
Сбогом, мой красив Неапол. Няма да те видя повече!
Ще загубиш Tirabusciò!
Не мога да понасям тази глупост на съпруга ми вече.
Трябва да му шия костюма но трябва да пея.
Всичко е готово! чакам за подписване на договор.
Когато ми го дадат Ще направя своя дебют.
Избрах ексцентрично име, „Нини Тирабусчио“.
Сбогом, мой красив Неапол. няма да те видя отново
Ще загубиш Tirabusciò!
Избрах ексцентрично име, „Нини Тирабусчио“.
Сбогом, мой красив Неапол. няма да те видя отново
Ще загубиш Tirabusciò.
Вече не съм Концета, но аз съм Lilì Kangy,
любима танцьорка. Можете да говорите каквото искате.
Когато направих своя дебют, Просто не мога да ти кажа.
Хората ми изпратиха много цветя.
Някои мислят, че съм французойка, други мислят, че съм испанец,
но съм роден във Вико Конте ди Мола и аз съм най-добрият от всички тях.
Някои мислят, че съм французойка, други мислят, че съм испанец,
но съм роден във Вико Конте ди Мола и аз съм най-добрият от всички тях.
Скъпа Бебе, какво гледаш?
Не се чувствам добре, когато те гледам.
Вече не съм Концета, но аз съм Лили Канги,
любима танцьорка. Можете да говорите каквото искате.
Когато направих своя дебют, Просто не мога да ти кажа,
хората ми изпратиха много цветя.
Някои мислят, че съм французойка, други мислят, че съм испанец,
но съм роден във Вико ди Мола и аз съм най-добрият от всички тях.
Някои мислят, че съм французойка, други мислят, че съм испанец,
но съм роден във Вико Конте ди Мола и аз съм най-добрият от всички тях.
Скъпа Бебе, какво гледаш?
Не се чувствам добре, когато те гледам.
Скъпа Бебе, какво гледаш?
Не се чувствам добре, когато те гледам.
Не знаеш какво ме правиш проверете. Загубих мира си.
- Не издържам повече. - Ти си пълен неаполитанец.
Обичам те и ти го знаеш.
Но не мога да малтретирам хора, които са добри с мен.
Твърде много почитатели. Твърде много цветя, твърде много подаръци!
- Твърде много покани... - Аз съм театрална жена.
Харесвам успеха. Обичам мъжете да ми се възхищават.
Ревността ти е нелепа.
Влез!
Започват цветята да стигна и тук!
- Чакат отговор. – Няма отговор. Можете да отидете.
- А ти имаш ли си приятелка? - Със сигурност. Тя е много красива.
- Дай й тези цветя от мен. - Благодаря ти.
Моля.
- Салваторе! - Консуело, не може да продължава така.
Винаги ми казваш, че съм ревнивец неаполитански. Вярно е. Знам.
Но това е начинът, който обичам. Консуело, не може да продължи.
Това не е вярно. Не може да е истина.
Не знам колко време нашата любов ще продължи,
но докато стане, нека се опитаме да не го развалим.
Сега, когато се върнахте в Неапол, ще останеш ли
Не знам.
Възможно ли е да не ти пука за нещо сега?
Забравихте всички и всичко?
да Беше лесно.
Приятели също? Аз също?
Винаги си бил толкова скъп.
Мога ли да се надявам да те видя? С кръстника ли живееш?
- да - Няма да се радва да ме види.
Но мога да те взема и те чака на входната врата.
Защо не, Пепино?
Станала си по-прекрасна. какво казвам По-красив!
Ти си по-галантен. Миланският въздух ли е?
Не Милан.
Това е слънцето на Неапол. Колко красиво!
- Може ли, Пепино? - Сигурен.
- Ето записите на Гамбардела. - Не крещи!
- Кой е той? - Приятел на семейството.
След два дни при Консуело ще излязат нови записи.
В консерваторията ми казаха ти беше в района.
Задъхвам се да те гоня!
Благодаря. Ти ще ми кажеш колко Длъжник съм ти. Довиждане.
Чао!
Сбогом, Пепино. трябва да се прибера вкъщи Съжалявам.
Довиждане. Каролина, един момент.
- Трябва да тръгвам. - Изчакайте.
Грижа ме е за теб. Ти знаеш това.
Сърцето си е сърце.
Не трябва да се срамуваш ако не можеш да го забравиш.
Ти си добър човек.
Когато човек се влюби с жена, той не разсъждава.
Къде може да бъде сега? В коя част на света?
В кой театър? Днес е тук, утре там.
Ако исках да му пиша, знаеш ли адреса
Добре. Ще намеря адреса за да те направи щастлив.
Но без повече сълзи. Усмихни ми се.
Благодаря, Пепино.
Дон Салваторе, толкова по-добре.
Това не е вашият начин.
Тук вече няма душа, няма повече сърце.
Вашият усет вече не е чист.
"Морякът", "Фуртурела" са далеч, в Неапол.
Слушайте този старец който те последва,
и е на ваша страна.
Да се ​​върнем у дома, в Неапол.
Виждайки Неапол отново след година, Везувий, Мергелина!
- Ще се родим отново. - Прав си.
Да тръгваме довечера. Вие се погрижете за билетите.
Напиши телеграма на Пепино Саварезе. Знам, че е в Неапол.
Салваторе!
- Това е за вас. - Благодаря ти.
Вижте къде отиде преди да те намеря.
"Плитките на Каролина", от Салваторе ди Джакомо.
- Той иска ти да композираш музиката? - Не.
Той не го е изпратил.
Чудя се кой го е направил.
Много е красиво. Всяка музика би развалила думите.
Любовна злоба.
Каролина е красиво момиче, но тя е разглезена.
Горкият любовник който е луд по нея,
иска всички нейни неща да бъде злопаметен към нея.
Че гребенът й се разкъсва косата й, че огледалото й се запарва,
- че чаршафите й горят. - Това е прекрасна идея!
Превърнете го в хубава песен. Ще има успех в Хамбург.
Не, Консуело. Не е възможно.
Не е за теб.
Ти също си... Консуело.
И Каролина...
Каролина е нещо друго. разбираш ли?
Нито една от вашите песни няма да бъде за мен вече.
Няма да създавате песни за мен вече. ти не ме обичаш
Не го отричайте. Бъди честен.
Вече не те вдъхновявам.
Не ми каза защото нямаше смелостта.
Искаше да ми кажеш от Берлин и след това в Брюксел.
След това Виена, Лондон... Бях го забелязал.
Мечтаеш за влака който ще ви отведе обратно в Неапол.
Носталгията ви поглъща.
Да, Консуело. Вярно е.
- Няма да дойда в Хамбург. - Ще отидем в Америка след Хамбург!
Не знаеш какво ще пропуснеш! не ти пука за мен,
но какво да кажем за Ню Йорк, Бродуей, големите музикални зали?
- Щеше да си известен. - Не, Консуело.
Не ми пука да бъда известен. Ние сме твърде различни.
Ти си скитник. Обичаш да ходиш по света, аз не.
Опитах, но не ми харесва.
Това не е живот за мен.
Аз съм заседнал.
Бяхме щастливи заедно.
Създадохме много красиви песни, но вече свърши.
Знаем го от известно време.
Спри се. Не казвай нищо повече! Няма какво друго да кажа.
Сбогом, Салваторе.
Моят влак тръгва след доста часове.
Премисли го. Ако вашето решение няма да се промени, не идвайте на влака.
Мразя патетичните сцени.
- Госпожо, какво ще стане сега? - Не ме дразни, глупако!
Случвало се е.
- Жалко за него! - Какъв срам!
- Върви по дяволите! - Да Госпожо.
- Божичко! - Дона Клементина, как си?
Каква изненада след толкова дълго време.
- Откакто почина бедната ми майка. - Горката!
Минаха 14 месеца.
- Пепино, няма да слизаш? - Не. Имам важна среща.
Знам!
Красива ли е?
Харесвам я, но свърши. Беше само надежда.
- Дона Клементина. Добре? - Всички са горе.
- Томбела, ще те придружа. - Благодаря ти.
- Пепино, ще се видим утре. - Ще се видим утре, Салваторе.
- Да вървим, кочияш! - Довиждане, Томбела.
- Имате ли ключовете? - Да благодаря.
- Ще взема куфарите горе. - Добре. Ще те чакам горе.
- Дон Салваторе! - Какво е?
Ако намерите изненада у дома, не се плаши.
- Какво е? - Не се безпокой.
- Какво е? - Продължи.
Добре.
- Извинете, какво става? - Маестро, добре дошъл отново!
- Уважаеми маестро, най-накрая! - Добро утро.
- Аплодисменти за маестрото. - Без аплодисменти!
Обяснете какво се случва. не мога...
- Каролина! - Добро утро, маестро.
Добро утро, Каролина. Искаш ли да обясниш нещо?
Маестро, от името на студентите от последния курс на консерваторията
имаме честта да ви предложим това пиано.
- Не е нов, но работи добре. - В знак на почит...
Песни за миналото и бъдещето което Неапол очаква от вас.
- Разбира се, маестро. - Благодаря ти. Много си мил.
- Но аз не разбирам от музика. - Цял Неапол ви се възхищава.
- Трябва да създадете много песни. - Така ще направя, но с подсвиркване.
- Не разбирам от музика. - Нищо не се прави!
Вече имате пианото и трябва да го пази.
Надяваме се да ви донесе много късмет.
- Надявам се. - Хора, да тръгваме.
- Чао скъпи. - Довиждане, маестро.
- Благодаря ти. - Най-добри пожелания.
- За теб. - Каролина, довиждане!
- Довиждане. - Довиждане.
Изчакайте!
Един момент.
Ти беше, нали?
Ти, Каролина.
Благодаря ти.
Изчакайте. Не си отивай.
Бяхме двама глупави хора.
Толкова глупаво! Рискувахме губейки се един друг завинаги.
Никога повече няма да те оставя.
Никога повече.
Слушам!
Върни се горе.
по-добре да тръгвам. Притеснявате се за работата.
Салваторе, "Плитките на Каролина" не вдъхнови нищо?
- Мадам какво не е наред? - Един старец е болен.
- Чудя се какво стана! - Извинете ме!
Извинете ме, моля.
- Вие сте, Дон Салваторе. - Но...
- Видя ли? Докато пишеше. - Томбела!
далеч, далеч! Махай се.
Томбела!
Бедният ми стар приятел.
Виж.
Салваторе, в Неапол ли си? Как се случи това?
Той написа първата ми песен.
Той пишеше последния, но не го завърши.
- За мен наистина ще е последно. - Какво казваш?
Кой ще пише моите песни?
Гребен, който разресва...
- Става ли така? - Добре за теб.
И ти ще научиш.
Ще пиша нотите на клавиатурата както правят с децата.
Уплашен съм.
За какво, Салваторе?
- Спрете с тези суеверия. - Не знам.
Смъртта на Томбела остави тъга
- че не мога да преодолея. - Ще изчезне!
Уплашен съм.
Страх ме е, че всичко, което притежавам, като теб, музиката
- ще изчезне внезапно. - Не!
Тук съм и съм изцяло твой. Щастлив да съм твой.
- Ами ако някой дойде да те вземе? - Никой.
- Вашите роднини. - Никой няма да ме отнеме от теб.
Сега съм на 21 и мога да правя каквото искам с живота си.
Аз ти се отдадох с цялата ми любов.
Не мисли за това. не искам това
"Плитките на Каролина" от Салваторе Гамбардела!
Чуйте как е на Гамбардела последните песни свършиха!
Голямо удовлетворение!
Издателска компания за скитащи играчи.
- Това е жестокост. - Той го поиска. Нещастник!
Вече е история.
Имах му доверие. Имаше шанса за кариера и той ме изостави.
Той дори напусна хората от Милан.
Няма да намери редактор готов да се обвърже с него.
- Ако искаш... - Аз?
- За да я утеша, стига... - Дон Фердинандо!
- Добре. - Не казвай големи думи.
Грижат се един за друг. Каролина беше като лекарство за него.
- Тя е прекрасно момиче. - Не ме познаваш добре.
Аз съм решителен човек. Никога няма да им простя.
Каролина, слушай.
Те просто играят Гамбардела по алеите сега.
- Какъв край! - Алеите са сърцето на Неапол.
Без редактор вашите песни са еднакво популярни.
През тези месеци работихме много.
- Всичко е благодарение на вас. - Носиш музика в сърцето си.
Аз съм само скромен писар.
- Ти си скъпа. - Отивам да направя кафе.
Тук сме!
Кой може да е?
Вие, дон Фердинандо?
да аз
Не ме очаквахте, а?
Идвам.
- Моля, седнете. - Не е нужно.
- Дойдох за... - Кажи ми.
Не е моментът да се разчувствам.
Да видим дали можем да решим този проблем, който създадете.
- Салваторе, на теб говоря. - Какво е?
Ти искаше да бъдеш неподходящ артист, международният циганин.
Вие обявихте война на конвенциите на средната класа.
- Ние... - Бъди тих.
Какво получихте от всичко това?
От правенето на всички тези неща?
Аз ще се погрижа за това защото ще направя друго издание.
Не защото съм й кръстник,
но според вас възможно ли е че това момиче трябва да живее така?
Трябва ли да живее така?
Салваторе, трябва да се ожениш!
Така...
Ето сертификатите. Всички са готови.
Вече бяхме говорили за това.
Сбогувахме се към този бохемски живот също.
Това е добре! Дай ми ръката си, Салваторе.
Какво по дяволите! Каролина...
- Искате ли чаша кафе? - да Добро момиче!
Сега можем да говорим за бизнес.
- Моля, седнете. - Благодаря. Седни и ти.
- Наздраве за младоженците! - Наздраве!
Това е за булката!
Трябва да кажа две думи.
Салваторе, Каролина...
- По-добре, ако пеете! - Чакай малко.
- "Плитките на Каролина". - да
Гребен, който сресва Плитките на Каролина,
направи ми услуга, почеши я една сутрин.
И ти, огледало, където тези пеещи очи искрят,
докато тя се смее и се възхищава на себе си замъглявам стъклото
когато се възхищава на себе си.
Чаршафи къде
нейната нежна фигура лежи отгоре,
бъдете много горещи и я ужилете
през целия този месец април.
И вие, вази с коча трева,
от рута и резеда,
да е сухо на терасата
когато тя дойде при теб.
браво
За тази хубава компания,
този сватбен обяд трябва да се сложи край на големия стил.
Идвам!
Аплодисменти.
Тарантела!
- Пепино, нека изтанцуваме това. - Добре!
Хайде, Салваторе!
Ела и ти.
- Пепино! - Салваторе!
- Прилошава ли ти? - Прекалено си се напрягал.
Сърцето ме боли. Остави ме да седна, Пепино.
- Стол, моля. - Салваторе!
Карета. Бъди бърз!
- Докторе, как се чувства? - Сериозно е.
Открих рана на аортата.
Може би за прекомерната му работа.
Това беше дремещ проблем което изведнъж се влоши.
- Ще оздравее ли? - Ще трябва да остане в леглото много.
В тези случаи най-доброто лекарство е абсолютна почивка.
Моля те...
Той задряма.
Салваторе! Какво правиш?
Ти си тук!
станахте ли Кой ще каже сега на доктора?
- Лягай си. - В леглото с това слънце?
Погледнете слънцето.
- Бих искал да изляза. - Излез?
- да - Луд ли си?
да Ще полудея тук.
В това легло ден и нощ. Нощ и ден. Мина доста време.
Изглежда като милиони години откакто ходих.
Пепино, виж. Пролет е.
Моето възстановяване е там. Ще умра тук.
- Какво казваш? - да Умирам.
Хайде да се разходим.
Да вземем файтона. Ще отидем до Позилипо и ще се върнем.
- Каролина ще се разстрои! - Не се безпокой.
Поемам отговорността.
не се притеснявай
Ще го оставя написано. Тя не трябва да се тревожи.
чувствам се добре
Това са първите слънчеви лъчи
постави в тялото ми лудо желание да мине по крайбрежието.
- Тя ще разбере. не се притеснявай - Не мога да дойда с теб.
- Не можеш? - Не.
- Ще изляза сам. не се притеснявай - Салваторе...
- Нищо няма да се случи. - Ела тук!
- Нищо няма да се случи! - Салваторе...
Наистина ми трябваше.
Трябваше да видя Неапол отново.
Когато отидох в Милано, Обърнах гръб на тези чудеса.
Почти ги презрях.
Мисля, че успях навреме.
Усетих, че става късно.
Казах ти, "Пепино, пусни ме."
Направил си каквото искаш.
- Подчиняваш се само на Каролина. - Горката Каролина!
Имах лош късмет за нея.
Нещото, което най-много ме измъчва,
това ме боли сърцето повече от тази болка, която ме кара да умра...
- Не! - Остави ме да говоря.
- Е мисълта само за нея. - Не е сама!
Да, сам! Сам...
Мадам, Дон Салваторе излезе с Пепино Саварезе.
- Навън? - да Той каза, че се чувства добре.
Той отиде да се повози в Посилипо с файтона.
- Колко безумно! - Не се безпокой. Той е добре.
Виж, Пепино. аз написах това
- Вие? - да
Роден съм невеж и ще умре като почти учен човек.
„Когато слънцето залязва“.
Какво мислиш? Не знам дали успях да го направя.
Бих искал да сложа цялото това уморено сърце в него.
Каролина не знае нищо.
Какво мислиш?
Салваторе, страхотно е.
Пепино, трябва да ми я изпееш.
- Тихо, тихо. - да
искам да го чуя
Когато слънцето залезе
и всичко
заспива вечер,
поема цвета на мокра теменужка,
Мисля за теб сама и влюбена,
Чувствам, че си мой и щастлив.
Без да говорим.
Гледайки в очите ни
казваш ми,
"Толкова съм щастлив!"
Слушайте красивото
звук на тези думи.
Ела при мен
когато слънцето
комплекти.